Greven af Monte Cristo
I 1814 blev kejser Napoleon Bonaparte forvist til Elba ud for Italiens kyst.
Af frygt for redningsforsøg -
- skød de engelske vogtere på alle, der gik i land ...
... hvor uskyldige eller desperate de end var.
Fæhoveder.
Hold kaptajnen uden for revet, indtil vi kan få ham i land.
Jeg troede, du svigtede.
Fernand Mondego svigter ikke sine dumdristige venner.
Som monsieur Morells repræsentant er det min pligt at fortælle dig -
- at du har overskredet dine beføjelser som andenstyrmand.
Uden en læge vil han dø. Forstår du det?
Selvfølgelig, men jeg måtte drikke mig mod til.
Engelske dragoner.
Hallo!
Nej, Dantes.
- Det var lidt uforsigtigt. - Vi skal have fat i nogen.
Vi er franske sømænd! Vi har brug for lægehjælp.
Vi kommer med fred!
Vi har ikke ondt i sinde.
Endelig fik du ram på én.
Løjtnant Graypool.
Hvis Deres blodtørst kræver disse to tåbers død, så skyd dem -
- men de er ikke mine spioner. Forklar Dem selv eller dø.
Min herre. Jeg er Edmond Dantes -
- andenstyrmand på skibet Farao, der har kurs mod Marseille.
Det her er rederiets repræsentant, monsieur Fernand Mondego -
- søn af grev Mondego.
Kaptajnen har fået hjernefeber, så vi søger hjælp her.
Hvis han virkelig er bevidstløs, vil han ikke mærke min knivspids.
Bare en lille rift.
Løjtnant Graypool!
- Det er for mine sårede mænd. - Og sårede stolthed.
Sikke en begivenhedsrig aften.
Uden mig havde du ligget sønderdelt på stranden.
- Jeg havde nær fået os dræbt. - Ja, du havde.
Men vi overlevede.
Kongen er din, Mondego.
- Det er et eventyr at være din ven. - Ja, ikke sandt?
Men eventyrere kan ikke forblive venner.
- Det vil ikke fortsætte sådan her. - Hvad mener du?
Ikke noget. Drik ud. Vi drikker Napoleon Bonapartes vin.
Jeg tror, at årgang 1806 vil falde i Deres smag.
Når De nu alligevel er vågen, Dantes, kan vi måske veksle et par ord.
Betydningen af denne skakbrik har vakt min nysgerrighed.
Det stammer helt tilbage fra vores barndom.
Når én af os har nydt en sejr, er han konge af øjeblikket.
Her i livet er vi alle enten konger eller bønder.
Jeg er bevæget over Deres indsats for at redde kaptajnens liv.
Han er min kaptajn og min ven, Deres Majestæt.
Loyale venner er en sjældenhed. Det er netop mit ærinde.
Jeg har skrevet et følelsesfuldt brev til en gammel ven i Marseille.
Jeg ser helst, at briterne ikke får nys om denne side af mig.
Måske kunne De aflevere det for mig?
Det er bare et brev fra en gammel soldat.
Det er ganske uskyldigt -
- men det er min pris for adgang til min læge.
- Så gør jeg det. - Godt.
Brevet skal afleveres til monsieur Clarion.
Kan De huske det navn?
- Hvordan finder jeg ham? - Han finder Dem.
Ingen andre må kende til brevets eksistens.
Ikke engang Deres kammerat. Forstået?
- Jeg holder mit ord, Deres Majestæt. - Ja, det tror jeg på.
Hvad ville han?
Høre nyt fra Frankrig, såmænd.
De må af sted. Deres kaptajn har været død i en halv time.
Er De sikker?
Når man har kendt så mange slagmarker, som jeg har, kan man mærke døden.
Konger og bønder, Marchand. Kejsere og tåber.
Hurtigere!
- Hvad er der sket, Danglars? - Kaptajn Reynaud er død.
Edmond Dantes nægtede at parere ordre.
Afrapporter på mit kontor, Danglars. Også dig, Edmond.
- Får De brug for mig? - Af sted.
- Mercedes! - Hvor er Edmond?
Det er også dejligt at se dig igen! Han er lige gået.
Det kan godt tage lidt tid. Han ville møde os ved klippen.
- Jeg forbød Dantes at gå i land. - Stemmer det?
- Jeg påtager mig det fulde ansvar. - Det manglede bare.
- Det var hans ide. - Det burde have været Deres ide.
Det reddede ikke kaptajnens liv. Jeg beskyttede lasten.
De beskyttede Dem selv ved at gemme Dem bag Deres rang og blive om bord.
Edmond Dantes. Jeg gør dig til ny kaptajn på Farao.
- Tillader De Dem at degradere mig? - De bliver ikke degraderet.
De forbliver førstestyrmand under kaptajn Dantes.
Medmindre De søger hyre andetsteds.
Nu kender jeg en ung dame, der vil glædes over nyheden.
Tak!
Monsieur Morell?
Jeg kan forstå, at et skib netop er vendt tilbage fra Elba.
Var nogen af de ombordværende tilfældigvis på land?
Ja, men de er her ikke lige nu.
- Tak, monsieur. - Må jeg høre, hvem der spørger?
Navnet er Clarion.
- Elsk med mig. - Giver du aldrig op?
- Han behøver ikke vide det. - Jeg ville vide det.
- Det ville være vores hemmelighed. - Jeg tror ikke på hemmeligheder.
Som om Edmond ikke har hemmeligheder. Det har han. Spørg ham.
Jeg ved, hvad du vil.
Da vi var små, fik Edmond en fløjte i fødselsdagsgave, og du fik en pony.
Du var sur over, at han var gladere end dig.
Jeg skal ikke være din næste fløjte.
Hvornår tror du, han får råd til en kone?
Om to år.
Så får han sine kaptajnspapirer, og vi kan gifte os.
Jeg venter ikke i to år på noget. Slet ikke på en som dig.
Der er han!
Mercedes!
- Jeg har sådan savnet dig. - Nu er det overstået.
- Er du i knibe? - Nej, jeg er kaptajn. Kom.
- Monsieur Morell har givet mig Farao. - Edmond!
Kongen er min.
Dit liv er i sandhed velsignet.
- Du er stadig den bedste mand. - Det ved jeg.
Kom nu.
Lad være. Du bliver skaldet.
- Har du hemmeligheder for mig? - Hemmeligheder?
Nej. Hvorfor?
Jeg vil svare på alt.
Vi behøver ikke vente to år mere. Så snart jeg får råd til en ring ...
Jeg behøver ingen ring.
Det her er min ring.
Hvad der end sker, vil du aldrig se den forsvinde fra min finger.
Aldrig.
Goddag, min fine unge mand.
Slå dig ned.
Sig mig, Mondego ...
Hvordan er du blevet venner med den selvgode lille luderkarl Dantes?
Han påstår, at han er min ven.
- Men han holder på hemmeligheder. - Hvilke hemmeligheder?
Skål for kaptajnen på Farao.
Jeg skylder dig alt, far.
Gid dette lykkelige øjeblik må indvarsle -
- et langt og vidunderligt liv for jer begge.
- Hvem af Dem er Edmond Dantes? - Det er jeg.
- Edmond Dantes, De er arresteret. - Arresteret?
- Hvordan lyder sigtelsen? - Det kan vi ikke oplyse. Pågrib ham.
Jeg forlanger en forklaring.
Jeg kommer hjem i aften. Det er en fejltagelse, far.
- De ligner absolut ikke en forræder. - En forræder?
Hør godt efter, for det gælder Deres liv.
Var De i kontakt med Napoleon på Elba?
Ja, det var vi.
Jeg var sammen med grev Mondegos søn, Fernand, næsten hele tiden.
- Kender De Fernand? - Jeg har netop mødt ham, ja.
- Godt. Han kan stå inde for mig. - Utvivlsomt.
De sagde næsten hele tiden.
Bortset fra da Napoleon bad mig levere et privat brev til en ven i Marseille.
Det forræderi har fået Deres styrmand til at melde Dem.
- En monsieur Danglars. - Hvad?
- Har De leveret brevet? - Nej, jeg ville blive kontaktet.
Jeg har det stadig i jakken.
- Har De læst det? - Nej, jeg kan ikke læse.
Det er et brev til en af Napoleons spioner -
- med tid og sted for de britiske strandpatruljer på Elba.
Jeg sværger ved min mors grav, at jeg ikke vidste noget.
Han sagde, at indholdet var uskyldigt.
Nej. Det er Dem, der er uskyldig.
Dum og uskyldig.
Mere kan vi ikke hænge Dem op på.
Heldigvis kom brevet ikke længere.
Gud ved, hvordan De vil klare Dem her i verden, men De er ikke forræder.
De kan gå.
Tak, hr. dommer.
Vent. Fik De navnet på modtageren?
- Monsieur Clarion. - Hvad sagde De?
- Monsieur Clarion. - Har De nævnt det navn for andre?
- Monsieur Mondego eller andre? - Nej, monsieur Mondego ved intet.
Disse informationer er meget farlige. Man kan aldrig være for forsigtig.
- Har jeg ikke ret? - Jo.
Jeg har udsat Dem for en hård prøvelse.
Kan jeg gøre det godt ved at tilbyde at køre Dem hjem?
Det er denne vej.
Tak.
Monsieur Villefort?
Monsieur Villefort!
Hvor fører De mig hen?
Det her er en fejltagelse.
- Jeg fik lov at tage hjem. - Dit hjem er slottet If.
Nej!
Sæt efter ham!
Fernand!
Jeg er blevet anholdt for forræderi. Jeg undslap med nød og næppe.
På Elba gav Napoleon mig et brev. Jeg måtte ikke sige noget til nogen.
Han sagde, det var et privat brev, men svinet løj.
Det var til en af hans spioner. Myndighederne har fået nys om det.
Gendarmerne er på vej.
- Nu tænker vi os om. - Jeg vil ikke kompromittere dig.
- Jeg håbede på hjælp fra din far. - Han er i Paris.
- Hvor er gendarmerne? - Få minutter herfra.
- Skal du bruge penge? - Ja, tak.
- Har du en pistol? - Nej.
Det har jeg ikke tid til.
Jeg så Napoleon give dig brevet.
- Var det dig? - Det var Danglars' ide.
- Hvorfor kom du ikke til mig? - Hvorfor holdt du det hemmeligt?
Jeg gav Napoleon mit ord. Han løj.
Det ved jeg godt. Jeg læste brevet.
- Hvorfor gør du det her? - Det er en lang historie.
En lang historie?
- Opgiv det. - Af vejen.
Væk fra vinduet!
Pas på din hånd.
Hvorfor? I himlens navn, hvorfor?
Fordi du er søn af en skrivekarl, og jeg ikke burde misunde dig.
Herinde!
Vent.
Til minde om bedre dage.
Jeg sagde, at det ikke kunne vare ved.
Far!
- Hvor er han? - På kontoret.
Hvad har han nu gjort?
Jeg er embedsmand under det nye styre og vil ikke tillade -
- at min far giver sig af med forræderi.
Ved du hvad?
I sidste ende er forræderi et spørgsmål om datoer.
Jeg vil være patriot og du forræder, når kejseren vender tilbage.
Hold mund, dit gamle skrog.
Napoleon Bonaparte er ikke mere kejser for noget.
Du ender med at blive familiens ruin. Alt sammen grundet dine sympatier.
- I det mindste har jeg sympatier. - I himlens navn ...
Valentina siger bare, at som familie deler vi skæbne.
- Det må du kunne se. - Se?
Jeg er et gammelt skrog og ser ikke så godt mere.
Nu må I have mig undskyldt.
Slottet If
Videre.
Velkommen, monsieur Dantes. Armand Dorleac, fængselsinspektør.
Monsieur, De hører sikkert det her hele tiden -
- men jeg forsikrer Dem om, at jeg er uskyldig.
- Alle siger det nok, men det er jeg. - Uskyldig?
- Ja. - Det ved jeg godt.
- Det gør jeg virkelig. - Gør De nar ad mig?
Nej, kære Dantes.
Jeg ved udmærket, at De er uskyldig. Hvorfor skulle De ellers være her?
Hvis De var skyldig, ville der være hundredvis af fængsler i Frankrig.
Slottet If er beregnet til dem, de skammer sig over.
Skal vi se nærmere på Deres kvarter?
"Gud vil skænke mig retfærdighed."
De prøver altid at motivere sig selv.
Eller de holder kalendere, men så mister de interessen og dør ...
- Se, der er et vindue! - ... og efterlader mig en uskøn væg.
I stedet hjælper jeg fangerne med at holde styr på tiden.
På årsdagen for deres indespærring prygler vi dem.
Som regel bare et lag tæsk.
Men på den første dag, som i Deres tilfælde er i dag -
- får man særbehandling.
Hvis De netop nu tænker: Hvorfor mig, Gud? -
- så er svaret, at Gud ikke har noget med det at gøre.
Faktisk er Gud aldrig i Frankrig på denne årstid.
Gud har alt med det at gøre. Han er overalt og ser alt.
Javel ...
Skal vi lave en aftale om, at De beder Gud om hjælp -
- så holder jeg inde i samme øjeblik, han viser sig?
Monsieur Villefort? Napoleon er flygtet fra Elba.
Han marcherer mod Paris.
Pak mine arkiver og bed den idiotiske sekretær om at finde hovedbogen.
- Vi er her på Edmond Dantes' vegne. - Ikke nu!
- Dantes? - De kender mig ikke.
Jeg er grev Mondegos søn, Fernand, og jeg vil sværge på Dantes uskyld.
Det er hans arbejdsgiver, monsieur Morell, hans far og hans forlovede.
Dantes er anklaget for højforræderi, og De står ved hans side.
Naturligvis.
Vidste De, at Dantes også er anklaget for mord?
- Mord? - Det er utænkeligt.
Han var kurer for Napoleon og dræbte en af mine folk under anholdelsen.
Hvis De kendte ham, ville De vide, at det var utænkeligt.
- Har De beviser for forræderiet? - Det er i myndighedernes besiddelse.
Vil De ikke nok fortælle os, hvor han er?
Det kan jeg desværre ikke.
Jeg forstår, at hans forræderi smerter Dem -
- men jeg vil råde Dem til at glemme Edmond Dantes.
Især Dem, mademoiselle. Find trøst hos Deres gode ven her.
Måske ender denne ulykkelige affære alligevel godt.
- Nu må De have mig undskyldt. - Min søn er ikke forræder!
Jeg prøver at tale ham til fornuft.
- Jeg opgiver ikke Edmond. - Jeg glemmer ikke din venlighed.
Og jeg skal aldrig ophøre med at vise dig den.
Ikke at det mishager mig, at De pynter på sagen, men ligefrem mord?
Det er ganske ligetil.
Da De anmeldte ham, forstod jeg ikke, hvorfor De forrådte ham -
- men efter at have set hans forlovede, forstår jeg alt.
- Hvorfor er De så imødekommende? - Sid ned, Mondego.
Kom tilbage!
Hvad har jeg gjort?
Jeg skal hermed meddele ...
... Edmond Dantes henrettes for ... den 12. september.
Deres ærbødige J.F. Villefort.
Glædelig årsdag.
Vi ses næste år.
Gud vil skænke mig retfærdighed
Er der virkelig gået fire år, Delius? Eller var det Danton?
Hvad hedder han nu?
Undskyld, at jeg bryder ind.
Jeg var overbevist om -
- at jeg gravede mig i retning af den yderste mur.
Parlez-vous anglais? Italiano?
Jeg hedder Abbe Faria. Jeg har siddet på slottet If i 11 år.
Fem af dem har jeg brugt på at grave denne tunnel.
Der er 72.519 sten i mine mure.
Jeg har talt dem mange gange.
Men har du givet dem navne?
Engang havde jeg det ligesådan. Jeg lover dig, at det går over.
Det lover jeg dig.
Må jeg stå på dine skuldre?
Hjælp mig ned nu. Vær rar at hjælpe mig ned.
Jeg har ikke set himlen i 11 år.
Tak.
Tak, Gud.
Gud er ikke her, abbed.
- Hvad så med inskriptionen? - Den er blevet utydelig.
Ligesom Gud er blevet utydelig for mig.
Hvad har taget hans plads?
Hævn.
Hold dem her.
Følg med.
Måske har dine tanker om hævn -
- været Guds måde at holde dig i live på de sidste syv år.
- Til hvilket formål? - Flugt.
Du nævnte flugt?
Kun to veje fører til den yderste mur og videre ud i havet.
Jeg valgte simpelthen den forkerte.
Nu hvor vi er to, kan vi grave i den modsatte retning.
Hvis vi arbejder sammen, kan vi vel gøre det på ...
... otte år.
Andet gør måske krav på din tid? En presserende aftale, måske?
Til gengæld for din hjælp vil jeg tilbyde dig noget uvurderligt.
- Min frihed. - Du kan miste din frihed.
Det ved du allerede.
Jeg tilbyder dig kundskaber. Alt, hvad jeg ved.
Jeg vil lære dig økonomi, matematik, filosofi, naturvidenskab.
- At læse og skrive? - Naturligvis.
Hvornår går vi i gang?
Lugen åbnes to gange dagligt. En gang for toiletspanden -
- hvori vi gemmer jorden.
Og om aftenen for at fylde din tallerken.
Tak.
Resten af tiden kan vi arbejde uforstyrret.
Deres vanrøgt bliver vores fordel.
Glimrende!
Du kæmpede i Napoleons hær?
Vi havde store drømme.
Men en aften havde mit regiment omringet -
- en bande guerillasoldater, der søgte tilflugt i en kirke.
Jeg blev beordret til at brænde kirken ned -
- mens de var derinde.
Gjorde du det?
Til min evige skam gjorde jeg det.
- Jeg gjorde det. - Hvordan er du endt her?
Dagen efter flygtede jeg -
- for at vie mit liv til anger og til Gud.
Jeg arbejdede som privatsekretær for den hovedrige grev Enrique Spada.
Han var en hæderlig mand.
Desværre døde han kort tid efter.
Der gik rygter om, at han havde skjult sin uendeligt store formue.
- To uger senere blev jeg anholdt. - Hvorfor?
Napoleon var ude efter Spadas penge.
Han troede ikke på, at jeg ikke vidste, hvor de var.
Så han indespærrede mig her for at genopfriske min hukommelse.
Her har jeg så siddet -
- med Gud som mit eneste selskab, indtil han sendte mig dig.
Gud er en drøm ligesom din skat, abbed.
Måske.
Beregn det her.
2500 kubikcentimeter sten og støv per dag i 365 dage.
Det er lig med 3,5 meter om året.
En fod om måneden og tre tommer om ugen.
På italiensk.
Endnu tre en halv meter.
Du må ikke spilde lyset.
Du var soldat, abbed.
Du kender til våben.
Undervis mig ...
... eller grav videre alene.
Du tvinger mig til at balancere på en knivsæg.
Det her er meningsløst.
Den stærkeste fægter vinder ikke altid.
Hurtighed er kodeordet. En hurtig hånd.
Et hurtigt hoved.
Før hånden gennem dråberne uden at blive våd.
Sådan her.
Hvor længe skal jeg blive ved?
Jeg går ned i tunnellen.
Op. Sådan der.
Så skal der læses. Definer økonomi.
Økonomi handler om produktion, distribution og forbrug af varer.
- Hvilket vil sige? - Grav først, penge senere.
Tak! Glædelig jul, Edmond.
En måned fra eller til.
Godt. Hvem slås du mod? Danglars, Mondego?
Hvem tror du?
Godt! For godt!
Newtons tredje lov.
Der er en reaktion for hver aktion, når det gælder fysik og mennesker.
Min hævn er en reaktion på Danglars og Mondegos aktioner.
Rejs dig. Jeg vil sidde der.
Du fortalte mig, at Villefort lod dig arrestere igen -
- efter at han havde renset dig for alle beskyldninger.
Det er sandt.
Hvorfor gennemføre det skuespil?
Måske var der en grund til, at han ombestemte sig.
- Tænk dig om. - Jeg har prøvet.
Hvad skete der?
Han spurgte, hvem modtageren var. Jeg sagde monsieur Clarion.
- Ikke andet? - Han brændte brevet og lod mig gå.
Han brændte brevet ...
Ja.
Sært, at en fredsdommer ville brænde beviserne på et komplot -
- og herefter fængsle den eneste mand -
- der kendte til Clarions forbindelse med komplottet.
Han beskyttede nogen.
- En kær ven, måske. - Nej ...
Villefort ville skille sig af med den slags venner.
Clarion kunne være familie, nær familie, måske.
Nej!
Villeforts far var oberst i Napoleons hær.
Villefort beskyttede ikke Clarion, men sig selv.
Danglars løj om at have set Napoleon give mig brevet.
Mondego sladrede til Villefort om det, og Villefort sendte mig herud.
Bravo, Edmond!
Bravo.
Du milde skaber.
Edmond, kom med lyset. Hurtigt!
- Hvad er det? - Se.
Planterødder. Hvis det er rødder, har vi kun nogle måneder tilbage.
Godt arbejde, abbed. Jeg henter min mejsel.
Abbed!
Flygt i Guds navn.
Flygt.
Lungerne er punkteret.
- Du må ikke tale. - Tiden er knap.
Under bogen ligger stenen løs. Bring mig, hvad du finder.
Hurtigt.
Da jeg sagde, at jeg ikke vidste, hvor Spadas skat lå, løj jeg.
- Løj du? - Jeg er abbed, ikke helgen.
Dér på øen ud for den italienske kyst.
- Monte Cristo? - Ja.
Brug hovedet.
- Følg sporene. - Tunnellen er spærret nu.
Grav videre. Når du slipper ud, så brug pengene til det gode.
Nej, jeg vil bruge dem på hævn.
Her er din sidste lektion.
Begå ikke ...
Begå ikke den forbrydelse, som du nu sidder indespærret for.
- Gud siger: "Hævnen er min." - Jeg tror ikke på Gud.
Det er lige meget. Han tror på dig.
Abbed?
Tallerken!
Kom med den!
Han er altid vågen.
For første gang i 12 år sagde han ikke tak.
Han er død. Han er vel faldet ud af sengen.
- Han er ret beskidt. - Det er de alle.
Lad os få ham rimpet sammen og gå til Dorleac.
En, to, tre.
Godt, vi henter Dorleac.
- Hvorfor låser du? - Det ved jeg ikke. Af gammel vane.
Farvel, abbed. Nu er du fri.
Det bliver jeg aldrig.
Så er den gamle pave endelig draget op til Sankt Peter.
Tag ham. Lad os få ham begravet.
Kom nu. Jeg har ikke hele dagen.
Eller jo, det har jeg.
Jeg har al den tid, det skal være.
Kom så.
Kom så!
Monsieur Dorleac!
Himmelske fader, vi overlader dig din tjeners jordiske rester ...
Hvad fanden han nu hed. Kors, hvor jeg keder mig.
Dorleac!
- Havde han så et kort? - Nej, hr. inspektør.
- Efter tre eller på tre? - Efter tre.
- En, to ... - Monsieur Dorleac!
Stands, monsieur Dorleac!
De må ikke kaste liget ud!
Det kunne vi have gjort bedre.
Tak, abbed.
Jeg ville egentlig høre, hvem du var, men med dit tøj -
- og slottet If i baggrunden er det nok unødvendigt.
Selv hedder jeg Luigi Vampa, og jeg er smugler og tyv.
Vi er her for at lade en af vores mænd begrave levende -
- fordi han stak guld til side til sig selv.
Nogle af hans venner forlanger nu, at jeg viser ham nåde.
Det kan jeg naturligvis ikke, for så mister jeg de andres respekt.
- Derfor kommer du som kaldet. - På hvilken måde?
Med dig kan jeg vise nåde over for Jacopo -
- den lille rotte, du ser derovre, og samtidig virke stærk.
Som en særlig bonus får gutterne lidt underholdning.
- Hvor kommer jeg ind i billedet? - Du og Jacopo skal kæmpe til døden.
Vinder Jacopo, tager vi ham tilbage.
Vinder du, har Jacopo fået en chance, som han ikke har draget nytte af.
- Så kan du få hans plads. - Og hvis jeg ikke vil være smugler?
Så er du en død mand.
Smuglerlivet passer mig godt, og jeg dræber med glæde rotten.
I øvrigt har jeg aldrig set nogen kæmpe bedre med kniv end Jacopo.
Du kommer nok ikke så meget omkring.
Løslad Jacopo og giv ham hans kniv, så kan kampen begynde.
Hvis du ønsker at leve, så rører du dig ikke ud af stedet.
Signor Vampa. Lad Jacopo leve.
Truslen om at blive levende begravet var straf nok.
Mændene har fået underholdning, hans venner fået deres ønske opfyldt -
- og hvis du beholder os begge to, får du endnu en dygtig sømand.
- Det er en aftale. - Hvad hedder han?
Hans navn? Vi kalder ham Zatarra.
- Det lyder frygtindgydende. - Det betyder drivtømmer.
Jeg sværger ved mine døde slægtninge og de halvdøde med -
- at jeg er din mand for altid.
Det ved jeg godt.
Tre måneder senere
Du har øjne i nakken.
- Har du aldrig set Marseille før? - Det var mit hjem.
Men du gik ikke i land med de andre?
Hør her, Zatarra. Hvad der end skete, får du ikke noget ud af at blive her.
Tag af sted. Det er op til dig.
"Vi er konger eller bønder," sagde en mand engang.
- Hvem sagde det? - Napoleon Bonaparte.
Bonaparte!
Dig og dine røverhistorier.
Måske opsøger jeg dig igen.
- Man kan altid bruge en god ven. - Farvel.
Kaptajn Reynaud er død. Edmond Dantes nægtede at parere ordre.
- Zatarra, er alt vel? - Det hele har ændret sig.
Køb et skib, som vi to kan sejle. Vent på, at jeg vender tilbage.
Jeg skal aflægge et visit alene.
Er det her monsieur Morells hus?
Min bedstefar er syg, og han modtager ikke besøg kl. 11 om aftenen.
Kan han gøre en undtagelse for en mand, der søger Edmond Dantes?
- Undskyld tidspunktet. - Gamle mennesker sover aldrig.
Kom med sherry.
Nå, monsieur Zatarra. De var ven af Edmond.
Monsieur Morell.
Kendte De også Edmond?
Som en søn.
Ved De, hvor jeg finder hans familie?
Hans far hængte sig desværre efter at have hørt om Edmonds forræderi.
Javel.
Dette forræderi, De omtaler ... Hvem anklagede ham?
Hvem ved? Monsieur Villefort, der fik ham arresteret -
- overtog kort efter stillingen som chefanklager i Paris.
Chokket over drabet på faderen kan have tilskyndet ham til det.
Det var en besynderlig tid.
De synes selv at have mødt modgang.
Efter Edmonds død gik jeg modstræbende i kompagniskab med en af kaptajnerne.
En dag tvang Danglars mig på porten.
Men det er intet mod Edmonds skæbne.
Måske vender Deres lykke nu.
- Jeg vil finde Edmonds forlovede ... - Grevinde Mondego?
Grevinde?
En måned efter Edmonds arrestation giftede hun sig med hans bedste ven.
- Fernand? - Ja, netop.
Efter faderens og broderens død i krigen blev Fernand grev Mondego.
De bor i Paris nu.
Grev og grevinde Mondego.
Er alt vel med Dem?
Ja.
- Jeg må af sted. - Desværre ved jeg ikke mere.
De har fortalt mig, hvad jeg har brug for at vide.
Edmond Dantes er død.
Zatarra. Du bliver stolt af mig. Jeg har fundet en fin lille jolle.
Vi havde ikke råd til en slup. Jeg gjorde en god handel. Zatarra?
Hule uden tag
Inde i masken venter den, hvor solen skinner under havet
Zatarra, båden kan ikke bære mere, og der er otte gange så meget.
Har du ikke forstået det?
Du er rigere end nogen mand, jeg nogen sinde har hørt om.
Hvad end dine problemer var, er de forbi.
Hvad vil du købe?
- Hævn. - Okay. Hævn over hvem?
Danglars, Villefort, Fernand og Mercedes.
Udmærket. Dem slår vi ihjel, og så bruger vi skatten.
Nej, vi studerer dem og lærer deres svagheder at kende.
Jeg slår dem gerne ihjel.
Jeg tager til Paris, knalder dem ned og er tilbage, før ugen er omme.
- Hvad er der galt med den plan? - De slipper for nemt ved at dø.
De skal lide, som jeg led.
Hele deres verden og alt, hvad de har kært, skal frarøves dem.
Du får brug for et bedre navn end Zatarra.
Så vil jeg være greve.
Goddag, min herre. Jeg er kommet for at købe Deres smukke hjem.
Magen til frækhed. Du skal få en dragt prygl.
Forsvind fra mit gods, din døgenigt, eller jeg pudser hundene på dig.
Tak.
Greven af Monte Cristo invitation
Mine damer og herrer.
Jeg har hermed æren at præsentere Hans Nåde Greven af Monte Cristo.
Vær hilset.
Kæreste greve, må jeg præsentere min mand -
- chefanklager monsieur Villefort.
- Tak for invitationen. - Jeg er beæret over, at De kom.
Mor Dem godt i aften.
- Hvad ved vi om ham? - Ikke nok.
- Hvor er de? Har du inviteret dem? - Ja, Deres Nåde.
Men grev Mondego måtte tage hjem på grund af en tidlig aftale i morgen.
- Du er tidligt oppe. - Er viscount Tourville død?
Ja, medmindre hans hjerte er placeret andetsteds end til venstre i brystet.
Gud give ham fred. Han forsvarede kun sin families ære.
Det gavnede ham ikke stort.
Hans kone og jeg var glade, og du var lykkeligt uvidende.
Han har kun opnået at gøre dig ondt, ruinere sin kone og dø for sin ære.
Pas på, hvad du siger. Jeg var hverken lykkelig eller uvidende.
Jeg har kendt til de andre tre kvinder før madame Tourville.
Jeg beklager din ydmygelse.
At placere mig i Paris er ikke opskriften på troskab.
Da jeg ikke kan skjule det alligevel, behøver vi ikke spille komedie mere.
Det er faktisk helt befriende. Ikke sandt?
- Hvordan er hans økonomi? - Han taber penge på andre kasinoer.
- Og hans rederivirksomhed? - Han har købt et skib med et banklån.
- Han benytter sig ikke af Danglars. - Køb den bank.
Bed de andre rederier sige nej til Mondego.
Jeg vil tvinge ham tilbage til Danglars.
Sig til croupiererne, at de skal tage alt.
Jeg beder Dem så inderligt. Et stort parti bomuld er parat til udskibning.
Jeg betaler mit afdrag, når det bliver leveret.
Jeg skal bruge skibet for at kunne levere det.
Desværre kan banken ikke give mere henstand.
Jeg må foreslå Dem at finde et andet transportmiddel.
Nå da da. Hvad skylder man æren, grev Mondego?
Hvorfor har De dog undgået mig i alle de år?
Jeg vil vise storsind og genoptage vores forretninger.
Halter det med forretningerne?
Zatarra?
- Jacopo. - Er De faldet ned fra sengen?
Efter at have sovet på sten i 13 år ...
Ved jomfru Maria, gjorde det ondt?
- Havde du et ærinde? - Mondego har en søn.
- Albert vil tale med os. - Ikke nu.
- Jeg prøver at sikre ham hans arv. - Så han ikke også øder den op?
Du klagede ikke, da jeg reddede dig fra livet som fiskehandlerdatter.
Der er masser af elskerinder i Paris, men du har kun én søn.
- Kom ind, Albert. Fat dig i korthed. - Det skal jeg nok.
Flere af mine venner skal til Rom under karnevallet. Jeg vil gerne med.
- Uden chaperone? Du er kun 15. - Næsten 16. Som fødselsdagsgave.
- Nej! - Selvfølgelig kan du det.
Jeg trænger til fred og ro.
Rom!
Milady?
Jeg finder Dem til sidst. Milady?
- Hvem er I? - Vi er slyngler og ude efter penge.
De ligger i min vest.
Vi er nu ligeglade med dine penge. Du er grev Mondegos søn, ikke?
Løsepenge? Send et brev og brænd i Helvede.
Hvis bare det var så nemt, men han får det først om to uger -
- og så skal vi bevise, at du stadig lever.
Man kommer ikke så langt med et brev.
- Vi kunne sende ham din ring. - Ja, den bærer Mondegos våbenskjold.
Siddende på din finger.
Hør her, din snog. Jeg er Albert, søn af grev Fernand Mondego.
De har grinet ad mig for sidste gang. Kom bare an.
Hvis du insisterer. Peppone, ræk mig kniven.
Skær drengen fri, eller jeg hugger jer i småstykker.
Nu!
Følg med. Vent på mig ved udgangen. Gå nu. Vi kan tale senere.
Bravo, de herrer.
Mange tak, Deres Nåde.
Albert?
Er du uskadt?
- Jeg skylder Dem mit liv. - Dér blev du sat på prøve.
Du er en enestående ung mand.
Lad mig invitere dig på morgenmad i morgen.
- Er det en aftale? - Ja.
- Må jeg spørge, hvem De er? - Netop nu er jeg din ven.
I morgen er jeg din vært, og mens vi endnu er på formel fod:
Greven af Monte Cristo.
Han sidder i forværelset.
- Han viste mod i katakomberne. - Han er et middel til et mål.
Javel, Deres Nåde.
Unge mand ...
Albert! Kom nærmere.
- Du har haft en hård nat. - Ja, sikke en oplevelse.
- Alt er en oplevelse, når man er ung. - En ting undrer mig dog.
- Hvordan fik De nys om bortførelsen? - Jeg har mange forbindelser.
Også mindre respektable.
Jeg betaler godt for efterretninger, hvor jeg end opholder mig.
For eksempel om bortførelsen af en grevesøn.
- Men hvorfor redde mig? - En søn af en af mine ligemænd ...
Det er det mindste, jeg kan gøre. Du ville sikkert have gjort det samme.
Din far ville have været stolt af dig.
Kom til Paris, så mine forældre kan takke Dem.
- Det tillader mine forretninger ikke. - Sig nu ja. Det gælder min ære.
- Jacopo? - Ja, Deres Nåde.
- Spada-sagen. Hvor langt er vi? - Lige nu er guldet ...
- Skibsladningen! - Undskyld.
Skibsladningen er på vej til Marseille.
- Og ankommer? - Først om tre uger.
Tre uger! Så har De tid til at besøge Paris.
Meget vel.
- Så når De det. - Hvad når jeg?
Tillykke, Albert
- Tillykke med dagen. - Tak.
Greven af Monte Cristo!
Greve!
- Albert! - Deres Nåde.
- Det er greven af Monte Cristo. - En fornøjelse.
Fornøjelsen er helt på min side. Jeg har længe set frem til dette.
Det er tværtimod mig, der står i gæld til Dem.
Må jeg præsentere grevinde Mondego?
Mercedes?
Grevinde.
Man skal være mor for at forstå, hvad De har gjort for min søn og mig.
- Jeg skal aldrig glemme Dem. - Det var ikke noget at tale om.
Om en måned har De såmænd glemt alt om mig.
- Må jeg stjæle Deres hustru? - Hvabehar?
- Til valsen? - Selvfølgelig.
Er han ikke fantastisk?
- Hvad er der? - Ikke noget.
De minder mig bare om én fra lang tid siden.
- En, der stod mit hjerte nær. - Hvor smigrende. Hvad skete der?
- Han døde. - Jeg er ikke den mand.
Monsieur og madame Villefort!
Hvad laver de her?
Chefanklager Villefort. Hvad laver De her?
Madame og monsieur Villefort. Det glæder mig, at De kunne komme.
Det glædede os at få Deres brev.
Vil De undskylde Deres mand og mig et øjeblik?
Jeg hører, at De er ekspert i fortolkning af loven.
Jeg har en sag, De måske kunne hjælpe med.
Undskyld mig.
Fernand? Fernand?
- Hans skål! - Jeg har et statsligt anliggende.
Gæsterne venter. Albert venter.
- Du kan udbringe den. - Du er hans far.
Det er det mindste, du kan gøre. Han ser sådan op til dig.
Så vil han tilgive mig mit fravær.
Enedes vi ikke om at undlade at omgås?
Hvordan kunne jeg afvise greven af Monte Cristo?
Du har ret.
- Hvad ved du om ham? - Han er udlænding og rig.
- Jeg hører, han hjalp din søn. - Hvad vil han dig?
Hvorfor skulle jeg sige det?
Da min søn vendte hjem, sagde han, at greven omtalte en skibsladning.
Han havde også hørt ordene 'guld' og 'Spada'.
- Han kan da ikke have ... - Fundet Spada-skatten?
Han bad mig hjælpe med at undgå inspektion af et skib fra Marseille.
- Jeg kunne få ham arresteret. - Nej ... Befri ham for den i stedet.
- Hvordan foreslår du ... - Det ordner jeg.
Fortæl Monte Cristo, at skibsladningen skal forblive i havnen i nat.
Jeg får den bragt til mit gamle gods i Bouchon, hvor vi mødes dagen efter.
- Jeg forlanger 70%. - Men du får kun 50.
Top.
Mine damer og herrer.
Desværre lægger arbejdet beslag på min mand ...
... så nu er det min opgave at ...
... endnu en gang at introducere Dem til greven af Monte Cristo.
Jeg var så dristig at bede om lov til at udbringe fødselsdagsskålen.
Jeg var så stædig, at vores generøse vært -
- modvilligt opgav sin faderlige ret for at føje en gæst -
- hvor ubehøvlet jeg end måtte være.
Unge Albert har overdrevet min indsats for ham i Rom.
Da jeg nåede ned i katakomberne, så jeg forbryderne binde Albert -
- og true med at sende en finger til hans far som bevis.
Drengens svar til det hele var: "Kom bare an."
Livet er en storm, min ven.
Det ene øjeblik kan du sole dig, det næste ligger du knust på klippen.
Det, der gør dig til mand, er dine handlinger, når stormen raser.
Du skal se stormen i øjnene og råbe, som du gjorde i Rom:
"Kom bare an, for jeg giver igen."
Så vil skæbnegudinderne kende dig, som vi gør.
Som Albert Mondego, en voksen mand.
Edmond. Villefort sagde, at du var blevet henrettet.
Gjorde han? De tager fejl, grevinde. Kør tilbage til Mondego!
For Deres gode rygtes skyld ... Jeg er ikke denne Edmond.
Ti stille!
Hvad er du så?
En ånd?
Et spøgelse, der skal plage mig?
- Denne Edmond ... elskede De ham? - Ja.
- Hvor længe? - I hele mit liv.
Hvor længe havde han været død, da De giftede Dem?
Det er uretfærdigt.
De er hjemme, grevinde.
De har ret. De kan ikke være min Edmond.
Der kan De se. Edmond Dantes er død. Godnat.
Grevinde.
Hvis du igen blander dig i mit liv, er jeg færdig med at lade dig leve.
- Er det forstået? - Jeg forstår, at du er gal.
Gal? Mine fjender går lige lukt i mine fælder.
Du er forblændet. Du har en formue og en smuk kvinde, der elsker dig.
Tag pengene og kvinden og lev dit liv. Glem din plan og tag din gevinst.
- Det kan jeg ikke. - Hvorfor ikke?
Jeg er stadig din mand, Zatarra. Jeg svor en ed.
Jeg vil beskytte dig.
Jeg vil endda beskytte dig imod dig selv.
- Nu kører jeg dig hjem. - Jeg går.
Stil to kister på Farao som vores andel.
Det opdager Mondego aldrig.
Kom så om bord.
- Phillipe Danglars? - Ja.
De er sigtet for tyveri af varer fra et vist handelsskib.
- Mage til vås. - Det er nemt opklaret.
Mændene vil gennemsøge Deres skib.
Grev Mondego lokkede mig i en fælde, men jeg vil ikke klynges op for ham.
- Hvem er du? - Greven af Monte Cristo.
Mine venner kalder mig Edmond Dantes.
Dantes!
Skær ham ned, før han bliver helt stum.
- Nej, det er for meget. - Kære Villefort.
- Må jeg gøre Dem selskab en stund? - Deres Nåde.
- Dem ventede jeg ikke. - Tak for hjælpen med skibsladningen.
Ja, det tog jeg mig af.
- De får ikke flere problemer med os. - Storartet.
Dette kan blive begyndelsen på et langt og frugtbart samarbejde.
I den forbindelse vil jeg gerne spørge Dem om noget.
Sig frem.
Af ren og skær nysgerrighed ...
Hvorfor sagde De for 16 år siden til grevinde Mondego -
- at Edmond Dantes var blevet henrettet?
Jeg forstår ikke, hvad De taler om.
- Det er et ganske enkelt spørgsmål. - Hvad kender De til det?
Det er rigeligt.
Dantes var kurer for Napoleon. Det er forræderi.
Men han afleverede ikke brevet. At sende en uskyldig i fængsel ...
Hvorfor rejser De dette spørgsmål?
Jeg spørger mig selv: Hvad stod min gamle ven til at vinde -
- ved at fortælle Mercedes, at Edmond Dantes var død?
- Svaret er ingenting. - Nemlig, så hvorfor ...
Men hvis min gamle ven ikke vandt noget på den løgn, hvem gjorde så?
Det er alt for varmt herinde, og De er fuldt påklædt.
Grev Fernand Mondego havde mest at vinde.
Hvad har dette forhør med vores partnerskab at gøre?
Det skal jeg sige Dem.
Sid ned, Mondego.
Jeg er ambitiøs og har fremmet min sag ved at indespærre bonapartister.
At Napoleon er på fri fod er en sten i skoen.
- Det kan blive livsfarligt for mig. - Giv igen med samme mønt.
Jeg kan ikke selv tage mig af det, så jeg vil gøre Dem et forslag.
- Hvordan går det med Deres far? - Han er desværre stadig i live.
Vi lider samme onde skæbne.
Husker De det?
Hvorfor er døren låst?
Jeg forlanger, at De lukker mig ud. De hører ikke til mine venner.
Deres far var Napoleons tro støtte og måske involveret i Napoleons flugt.
Kejseren er på vej!
Uheldigt for en embedsmand som Dem.
Men han døde pludselig og belejligt for omkring 16 år siden.
Kejser Napoleon ...
Morderen blev aldrig pågrebet. Hvor længe ledte De efter ham?
De har hverken beviser eller vidner. De har kun teorier og gisninger.
Nej, jeg har grev Mondego.
- Unge Mondego ... Hvorfor? - Fordi Deres søn manglede mod.
Mondego trykkede på aftrækkeren. Han ville aldrig i livet tilstå.
De har ret. Det ville han ikke, men det har De lige gjort.
Monsieur Villefort. De er arresteret for meddelagtighed i mord.
Husker De det nu?
Dantes!
En udvej for en gentleman.
Så let tror De vel ikke, De slipper?
Edmond?
- Jeg troede, vi havde talt ud. - Det troede jeg også.
Indtil jeg kom i tanke om -
- at du sagde navnet Dantes.
Det navn havde jeg aldrig nævnt.
Hvad ønsker du af mig?
At frigøre mig fra dig, som du har frigjort dig fra mig.
Giv mig bare et par svar, så ser du mig aldrig igen.
Stil dine spørgsmål.
Hvor har du været?
13 år på slottet If og alle tænkelige steder.
13 år på slottet If ...
Har du lidt?
- Er du færdig? Jeg har travlt. - Hvad skete der bagefter?
- Hvorfor kom du ikke til mig? - Du giftede dig med den forræder ...
Jeg sagde det til dig den aften på klipperne.
At den aldrig ville forlade min finger.
- Det har den aldrig gjort. - Hvorfor ikke?
Det ved du godt.
Hvis du nogen sinde har elsket mig, så lad mig beholde mit had.
- Det er alt, hvad jeg har. - Giv slip, Edmond.
Giv slip.
Jeg kender ikke dine dystre planer -
- og ved ikke, hvorfor skæbnen skulle skille os ad i 16 år.
Gud har givet os en ny begyndelse. Afvis ham ikke.
- Slipper jeg aldrig for ham? - Nej.
Han findes i alt.
Selv i et kys.
Milady.
Hvor er greven?
- Han beder Dem komme senere i dag. - Komme?
Ja, så De kan forlade landet med Deres søn.
Jeg får Dem kørt hjem, og så venter De bare der.
Tak! Jeg skal hjem i en fart.
- Hvor er greven? - Ovenpå.
- Hvad er der galt? - Jeg er ruineret.
Min gæld kræves tilbagebetalt, og de vil arrestere mig.
- For hvad? - Sørøveri, bestikkelse og mord.
- Har du gjort dig skyldig i det? - Ja, men jeg kan ikke snakke nu.
- Skynd dig at pakke noget. - Jeg følger ikke med dig, Fernand.
Du er min hustru. Jeg har truffet foranstaltninger.
Man vil tage sig godt af os. Gå nu ud og find min søn.
- Han er ikke din søn. - Hvabehar?
Albert Mondego er Edmond Dantes' søn.
Hvorfor tror du, at jeg giftede mig så hurtigt med dig?
Tidligt født ...
Du er sandelig noget for dig selv. Han er den døde forræders horeunge.
Han har altid været en skuffelse.
Farvel, Mercedes. Jeg fandt behag i dig et stykke tid.
Jeg har aldrig fundet behag i dig.
Hvad foregår der?
Monte Cristo!
Kongen er din, Fernand.
Edmond!
Hvordan jeg flygtede? Med besvær.
Hvordan jeg planlagde dette øjeblik? Med fornøjelse.
- Du har taget Mercedes? - Og alt andet undtagen dit liv.
- Hvorfor gør du det? - Det er en lang historie.
Lad os kalde det hævn for det liv, du stjal fra mig.
Du har nok lært at fægte.
- Hvordan kunne du kalde dig min ven? - Vi var venner.
Du sendte mig til helvede!
Hvorfor?
Tag din hævn. Men du skal vide, at du udgyder ædelt blod.
Blod, der ikke løber i dine årer, for du bliver aldrig greve.
Du har det ikke i dig.
- Rør ham, og jeg slår Dem ihjel! - Lad mig forklare.
Det er blevet forklaret. Jeg talte med madame Villefort.
Hun sagde, at De har udnyttet mig for at få adgang til vores liv.
- Albert, hør her. - Nej!
- Tilgiv mig min dumhed, far. - Selvfølgelig.
De var min ven. Jeg beundrede Dem.
Din mor valgte mig frem for ham. Nu vil han stjæle hende.
Forsvind!
Om nødvendigt slår jeg dig ihjel. Jeg opgiver ikke nu.
- Det gør jeg heller ikke. - Nuvel.
Nej!
Albert.
Jeg så din besked om, hvor du var.
Nu må jeg fortælle dig, hvor du i virkeligheden kommer fra.
Albert, du er Edmond Dantes' søn.
Ham, du kender som greven af Monte Cristo.
Det er desværre sandt.
Du er det håndgribelige bevis for, at din mor var og er en hore.
- Du lod mig kæmpe mod ham ... - Ja, men til ingen verdens nytte.
Fernand, ikke mere!
Jeg vil ikke have mere. Gå din vej.
Kald det barmhjertighed. Barmhjertighed, Fernand.
Du har kun et skud. Der skal mere end det til at standse mig.
Så må jeg sikre mig, at den gør mest skade.
Nej!
Mor!
Åh, gud! Hvad har jeg gjort? Jacopo!
Endnu en gang, Zatarra. Gud holder hånden over dig.
Hun overlever.
Edmond!
Du må ikke gå derud. Lad være.
- Du må ikke, Edmond. - Gør forsøget.
Giv aldrig op. Zatarra ... Gør en ende på det.
Selv abbeden ville forstå det.
Du må ikke gå.
Pas på din mor.
Jeg kunne ikke leve i en verden, hvor du havde alt og jeg intet.
- Hvad blev der af din barmhjertighed? - Jeg er greve, ikke helgen.
Slottet If tre måneder senere
Du havde ret, abbed.
Du havde ret.
Her er mit løfte til dig og Gud.
De kræfter, der blev brugt til hævnen -
- vil nu blive brugt for det gode.
Hvil i fred, min ven.
Zatarra ... Det må gøre ondt på dig.
Nej.
Jeg købte stedet for engang at kunne rive det ned -
- men nu forlader jeg øen med dem, der betyder allermest for mig.
Lad os tage hjem.
Gud vil skænke mig retfærdighed
Danske tekster: Ellen Mygind Dansk Video Tekst